СЕДЕМТЕ МЕЧА ОТ НЕБЕСНАТА ПЛАНИНА
= Епизод 13 =
Превод: Крал Редакция: desjer
Ю Фан, не спиш ли?
Мулан.
Мулан, за нищо ли не ставам?
Защо говориш така?
С нищо не мога да ти помогна. Само неприятности причинявам.
Недей да мислиш така. - Но наистина не знам какво да правя.
Сяопей е мъртъв, Панда се разболя.
Кой знае какво още ще стане.
Ю Фан, не се обвинявай.
С мен и Дзибан… ние тримата…
можем да се справим с всичко.
Не се тревожи, скоро всичко ще се оправи.
Лекарството ти.
Почти си излекувана, но ти трябва почивка.
Аз откраднах лекарствата.
Дзибан не разбира от медицина. Аз ги откраднах.
Когато днес ни попита,
Дзибан пое вината върху себе си.
Мулан, откраднал си заради нас.
Не трябваше да ти го казвам, че ще ти стане криво.
Не говори така.
Сега Седемте меча и Червените копия са семейство.
Днес изрекох прибързани думи.
Добре съм, обаче…
Дзибан се чувства зле.
Каза ми, че е само защото си прибързана.
И затова трябва да го забравя.
Той иска да сподели нещо с теб.
Зная, че го карам да страда.
Дзибан не ти се сърди.
Всъщност той винаги те хвали.
Когато напуснахме Небесната планина, говореше само за теб.
Даже ми каза, че като се върне, ще се ожените.
Годежът е прищявка на баща ми.
Дзибан е добър човек.
Която се ожени за него, ще бъде щастлива.
Но за мен
той е като брат.
Ние двамата…
Забрави. Да говорим за друго.
Мулан, защо искаш да се научиш да пишеш?
Такова беше желанието на баща ми.
Преживявахме като улични артисти.
Баща ми беше четвърти потомък от семейство Му.
Магазинът на Чън
Това правителство няма да бъде прието от Небето и земята.
Татко, защо тръгваме толкова скоро? - Багажът е готов. Побързай.
Дай аз да го взема.
Закачи ли обявата на магазина? - Да, беше лесно.
Но старецът се държа доста странно. Изведнъж изчезна.
Няма значение. Помогнахме му. Добре е да се помага на хората.
Да вървим! - Назад!
Спрете веднага!
Господине, ние сме порядъчни хора, артисти.
Моля да ни простите, ако сме сбъркали в нещо.
Заповядайте.
Публично хулиш правителството, а твърдиш, че си порядъчен гражданин?
Накарайте ги да си платят!
Бягайте! Бързо!
Мамо! - Мамо!
Сестричке!
Татко!
Понеже не можех да чета, не знаех какво пишеше на обявата.
Тогава разбрах колко лошо е да си неграмотен.
Мулан, винаги си изглеждал щастлив.
Не съм предполагала, че в живота ти има толкова мъка.
Това вече е минало. Трябва да се отърся от него.
Човек трябва да гледа ведро напред.
Казвам си, че ако майка и татко бяха живи,
нямаше да искат да бъда нещастен.
Заради тях и заради сестра ми трябва да живея щастливо.
Така е. Сега си герой.
Можеш да им го кажеш.
Щом като поемаш отговорност и се стараеш, това стига.
Но…
и до днес не мога да чета и да пиша.
Толкова съм глупав.
Татко ми е разказвал,
че някои хора горели книги и погребвали учените живи.
Когато си роден в размирни времена, не можеш да учиш дори основното.
Много мъдри хора са загинали ужасно.
Но ти си изкусен боец. Това е много полезно.
Можеш да се защитиш.
А също да защитиш и други, за разлика от мен.
Аз просто знам няколко думи.
И продължавам да предизвиквам проблеми.
Абсолютно безполезна съм.
Дори баща ми винаги е искал да съм момче.
Всъщност бих заменила
бойните ти умения
за думите, които знам.
Хайде да се сменим тогава. Аз ще те уча на бойни изкуства.
А ти, когато имаш време, ще ме учиш да чета и да пиша.
Добре, боецо Мулан.
Учителко Ю Фан.
Двата Небесни лъча представляват Ин и Ян. И двата нападат и защитават.
Ин-мечът използва стила "нандзиен" на учителя Тъмна жар.
Той го е научил от жена-воин на име Белокосия демон.
Най-хубавото в тези мечове е хармонията между тях.
Когато Ин-мечът остане беззащитен,
атаката на Ян-меча става много могъща.
Мъчиш се да научиш толкова много думи.
Четвърти братко!
Дзибан.
Упражнявайте се.
Аз ще тръгвам.
Дзибан!
Ще дойда да работя с теб.
Четвърти братко.
И сам мога да изкарам достатъчно.
Продължавай да учиш Ю Фан.
Ти си истински воин.
С твоите напътствия тя ще научи как да се пази.
Времената са тежки.
С добри бойни умения ще защитиш повече хора.
Дзибан!
Мулан, нека продължим.
Атакувай ме!
Ю Фан, вече научи движенията.
Сега приложи наученото. Вдигни меча и нападай.
Да те нападна? - Да.
Все едно съм слънчоглед.
Не се безпокой.
Няма страшно, не можеш да ме нараниш. Мисли за същността на меча.
Сега не съм Мулан. Сега съм просто цел.
Като слънчогледа.
Хайде!
Внимавай тогава.
Давай! По-бързо! По-силно! По-бързо! Хайде!
Не искаш хората да те гледат с презрение, нали?
Мулан! Ти си ранен!
Учителко, стига за днес.
Мулан, защо го направи?
Когато се вдигне меч, някой ще бъде ранен.
Неизбежно е.
Воинът трябва да е готов за това.
Това е първият урок.
Не искам да бъда воин.
Баща ми е прав.
В тежки времена от момичетата няма полза.
Не помагам по никакъв начин.
Всякак се опитвах
да помогна, колкото мога.
Но независимо какво правя, полза няма.
Нямам какво повече да предложа.
Не искам умения с меча.
Не искам да убивам, да виждам кръв! Не така искам да живея!
Разбираш ли ме? Разбираш ли?
На никой не му харесва да живее в такова време.
Но щом си на този свят, като човек си длъжен
да поемеш определени отговорности.
Трябва ти храброст, за да ги понесеш. Постарай се, това е.
Същото ми го каза вчера. Забрави ли?
Независимо дали го искаш, за да помогнеш на децата,
вероятно ще ти се наложи да убиваш.
Ю Фан, днес ти хвана меч, а това вече е крачка напред.
Мисля, че ако старейшината те види, много ще се зарадва.
Побързай, не бива да виждат косата ти!
Хуаджао, събуди децата и съберете багажа.
Добре.
Мулан, повикай Дзибан. Тръгваме си веднага.
Не се тревожете, имам да ви кажа нещо.
Разбирам защо сте изплашени.
Войник съм на предишната династия. Не съм обръснал главата си.
Още като се срещнахме, разбрах, че не сте обикновени хора.
Девойче, не се притеснявай. Няма да издам тайната ви.
Благодарим ти за помощта! Трябваше да кажем истината.
Излъгах заради безопасността на децата. Прости ми!
Девойче, стани.
В размирни времена няма нужда от учтивости.
Но не си тръгвайте толкова скоро.
Елате бързо тук. Благодарете му.
Благодарим, господарю!
Деца, няма нужда. Станете.
Изправете се.
Хуаджао, дай ми семената.
Учителко. - Дай ми ги.
Чичо Джао, ще ни направиш ли услуга?
Продай семената и ни купи малко храна.
Девойче, прекаляваш.
Децата са рискували живота си, за да донесат семената дотук.
Не им е било леко. Не можеш да ги продадеш.
У дома имам храна. Добре сте дошли.
Това е фамилният склад на рода Джао.
Спасил е много хора.
Девойче, на път си с толкова деца. Не ти е лесно.
Има нещо, което не знам трябва ли да го кажа.
Моля те, кажи.
Аз нямам синове. Ще остана сам, когато остарея.
Имам само една дъщеря. А тя се омъжва в друго село.
Хуаджао и останалите са добри деца.
Във времена като днешните за тях е опасно да вървят с вас.
Ако ми имаш доверие, позволи им да останат тук.
Ще бъдат при мен.
Ще се грижа добре за тях, докато съм жив.
Когато умра, ще им оставя къщата.
Така няма да гладуват.
Няма нужда да бързаш.
Обмисли го.
Болен съм, ела ми помогни!
Братле, според правилата тук трябва да работиш бързо.
Или няма да ти платят.
Напред.
Внимавай, хлапе! Не чупи нищо!
Давай!
Браво!
Не е зле хлапето, а?
Хич даже.
Капитане, този сал е плавал повече от 10 часа. Течението е доста бързо.
Сигурно се е повредил
и затова са слезли тук.
Смятам, че са някъде наоколо. Да вървим.
Панда е излекуван!
Това е хубаво. Хайде.
Къде е учителката? - Не знам, сигурно е в двора.
Идете да си поиграете. - Добре. Елате с мен.
Ю Фан.
Още ли мислиш за днешните упражнения с меча?
Сбърках. Отведох те прекалено далеч. - Не, не си.
Аз трябва да ти се извиня. Още ли те боли ръката?
Драскотина, скоро ще зарасне.
Ю Фан, тревожи ли те нещо?
Мулан, какво мислиш за чичо Джао?
Изглежда добър. Защо питаш?
Ами така.
Как мислиш…
какъв е наистина чичо Джао? Добър човек ли е?
Чичо Джао?
Не смятам, че е лош човек. Защо е всичко това?
За нищо, просто питах.
Благодаря ти, Мулан, че се грижиш за мен и децата.
Не знам как щях да се оправя сама.
Само си играя с тях. Ти си свикнала да ги гледаш сама.
Честно казано, ти завиждам.
Времената са тежки.
Но ти ги учиш да четат и да пишат, така че растат щастливи заедно.
Много по-хубаво е от моето детство.
Прекрасно ще е, ако така продължи.
Ю Фан,
какво е станало с теб днес? С децата ли нещо не е наред?
Боецо Мулан! Боецо Мулан! Къде си?
Децата те викат, иди.
Благодаря. - Четири.
Не си зле. - Благодаря.
Господине, не каза ли 10 медни монети на ден?
Удържа се данък. Не знаеше ли?
Сега върви.
Следващият.
Благодаря. - По-бързо!
Следващият.
Ето и на теб. Следващият!
Дзибан. - Защо сте тук?
Хайде, за днес има месо. Хайде!
Дзибан, страшен си! Толкова много месо!
Батко Дзибан, къде работиш? Много пари си изкарал!
Искам да дойда с теб утре.
Учителко, виж! Дзибан донесе месо! - Добре, ще те взема и теб утре.
Слушахте ли учителката? - Да.
Добре, измийте си ръцете. Пригответе се за вечеря.
Изначало хората са добри по природа.
По рождение си приличат, но по нрав са различни.
Стават лоши, ако не учат.
Доброто учение е пътят към целостта.
Някога майката на Мън Дзъ се трудила усърдно…
Дзибан, измий си лицето и отдъхни. Вечерята скоро ще е готова.
Братко Дзибан, днес сигурно си работил здраво.
Утре е мой ред да ида на работа.
Няма нужда.
Работата на брега помага да опознаеш хората.
Запознах се с доста хора днес.
Ще ида и утре.
Как напредва с меча Ю Фан?
Добре. Учи се доста бързо.
Когато беше в несвяст на дървото, бълнуваше твоето име.
Вечерята.
Вие яжте. Аз ще си почина.
И аз не искам да ям. Отивам да донеса вода.
Яжте. Дзибан ви е купил стафидени сладки.
Хапни малко супа.
Яж ти първо. Всичко е наред.
Яж.
Дзибан, зная, че ме отбягваш.
Не бях права за лекарството вчера.
Права беше.
Утре пак ще работя.
Тогава ще мога да го платя.
Пригответе се.
Вдругиден тръгваме.
Дзибан.
Искам да поговоря с теб за децата.
Какво ще кажеш да ги оставим тук? - Какво?
През цялото време бягаме. Децата сигурно умират от страх.
И е прекалено опасно за тях.
Днес чичо Джао ми каза, че няма синове.
Иска децата да останат при него.
Как можем да постъпим така?
Ако оставим тук децата, не се знае кога ще ги видим отново.
Гледах ги как растат.
Не мога да се разделя с тях. - И аз не мога.
Но тук засега е спокойно.
И доста по-безопасно.
Не може да мислим само за себе си. Трябва да мислим за тях.
Не трябва да ги изправяме пред нашите проблеми.
Бързо ще свикнат без нас.
Да се доверим ли на чичо Джао?
Мисля, че е добър човек.
Хубаво.
Все пак трябва да изкарам пари за тях.
Учителко, защо сложи семената в една торба?
Много ще тежи.
Трудно ви е да ги носите.
Затова Панда се разболя.
Отсега нататък Дзибан и аз ще имаме грижата.
Учителката оставя ли ни?
Не ревете!
Чуйте, ако грабнем семената, ще й е трудно да ни изостави.
Наистина ли? - Да.
Хуаджао, идете да обядвате с чичо Джао.
Хуаджао, ела с мен.
Хуаджао, какво правиш?
Чухме те какво каза.
Учителко, не ни оставяй тук! Искаме да дойдем с теб!
Съжалявам. Не биваше да го крием от вас.
Войниците ни преследват. Прекалено опасно е за вас.
С Дзибан го обсъдихме. Засега трябва да останете тук.
Скоро ще се върна, за да ви видя.
Деца.
Останете при мен.
Много благодарим!
Обаче ние идваме от село Бойно. Не искаме да се разделяме.
Стига детинщини!
Вече говорихме с Дзибан. И това е, което решихме.
Но се отнася за нас.
С Дзибан сте го обсъдили,
но не питахте нас искаме ли да останем.
Вие сте още деца. Виждате по друг начин нещата.
Правим го за ваше добро.
Когато избягахме с вас,
престанахме да гледаме на себе си като деца.
Във вашите очи завинаги ще си останем деца.
Точно както в очите на старейшината ти винаги ще бъдеш дете.
Хуаджао, имаш право.
Трябва сами да решите съдбата си.
Трябва да решите искате ли да останете, или не.
Не бива да слушате мен.
Вече решихме. Искаме да дойдем с вас.
Щом децата искат да тръгнат, трябва да ги вземете.
Добре.
Хуаджао, вземете си торбите.
Ще тръгнем заедно.
Хайде, всички. Върнете семената в предишните торби.
Не забравяйте, че това е наша задача.
Ю Фан! Ю Фан!
Дзибан! Какво не е наред?
Трябва да тръгнем веднага. Войниците дойдоха на брега.
Стражата завардва изходите. Канят се да претърсят всяка къща.
Мулан още не се е върнал. Отиде да търси лодкар за утре.
Не бива да се бавим. Ти и децата съберете багажа.
Аз ще намеря четвъртия брат.
Мислих върху това. Ще тръгнем с децата.
Децата казаха, че искат с вас.
Ти потърси Мулан, аз отивам да намеря лодкар.
Благодаря ти, ще дойда с теб. - Да вървим.
Хайде.
Хуаджао, заведи децата вътре.
Вземи това.
Гледахте: СЕДЕМТЕ МЕЧА ОТ НЕБЕСНАТА ПЛАНИНА
= Епизод 13 =
Превод: Крал Редакция: desjer